I tidigare avsnitt av Lost:
Fransmännen kommer! Jag har aldrig varit så glad att höra franska.
-Kan någon franska? -Hon kan.
"Jag är ensam nu."
"Jag är ensam på ön."
"Var snälla och kom."
"De andra är... döda."
"Den dödade dem."
"Den dödade alla."
-Jag kan inte stanna. -Det finns ingenstans att ta vägen.
Någon måste gå längs kusten och kartlägga ön. Se vad som finns här.
Jag hoppas vi ses igen.
-Vad är det frågan om? -Det vet du.
-Jag förstår inte. Varför...? -Du hade ansvaret.
Men du gav bort honom, Claire.
Alla får sona för det nu.
Vänta!
Det är okej.
Du drömde.
Du gick i sömnen.
Vad hände?
Måste ha varit en helvetes mardröm.
Vem har sagt att det var en mardröm?
När någon kramar handen så hårt
att naglarna borras sex millimeter in i handflatan,
drömde de nog inte om ponnyridning.
-Har du gått i sömnen förut? -Nej, jag tror inte det.
-Hur kan jag veta det? -Det minns du en dag.
En flickvän sa att jag pratade i sömnen.
-Vad sa du? -Jag vet inte.
Vad det än var, gillade hon det inte.
-Hur var din barnmorska i Sydney? -Hon var bra.
Hon sa att det var okej att flyga i sjunde månaden?
Ja, jag hade en tid hos henne en vecka innan, hon sa det var okej.
-Var ultraljudet coolt? -Helt friskt.
-Hur har du mått? -Okej. Jag har ont i ryggen,
men det beror nog på att jag sover på marken.
Jag blir yr om jag ställer mig upp för fort.
Och jag måste kissa hela tiden.
-Äter du tillräckligt? -Vildsvin och bananer.
I vilken vecka är du?
Vilket datum fick du reda på att du var gravid?
-Är det rosa? -Jag vet inte än.
Kissade du på den?
-Vänta lite. -Du kanske gjorde fel.
-Jag kan kissa på en pinne. -Vilken färg?
Hur lång tid har gått?
66 sekunder. Herregud.
-Det är två linjer. -Två rosa linjer?
Rosa? Nej, röda.
Vad?
De är rosa.
Dessa två linjer... De här testen stämmer inte alltid.
Vi trodde att min farbror hade testikelcancer.
-Kommer du ihåg det? -Det hade han. Han är död.
Ja... Jag menar nej. Det var en feldiagnos...
Detta betyder inte att du är gravid. Vi gör ett nytt test.
Jag är sex veckor över tiden. Det har aldrig hänt förut.
Jag är gravid.
Allt kommer att bli bra.
Jag vet.
Claire...
Om vi vill, kan vi göra det här.
-Sluta. -Jag skojar inte.
-Mamma skulle förneka mig. -Det gör hon redan.
Hur? Jag tjänar fem dollar i timmen.
Du är inte den enda som jobbar. Jag har mina målningar.
Det är snällt, men...
-Vi vill inte det här. -Kanske vi vill.
Vet du vad?
Det här kunde bli...
...det bästa som hänt oss.
-Vill du verkligen försöka? -Ja.
Jag älskar dig, Claire.
Det här har jag aldrig sett förr.
Du står still mitt på dan och gör inget.
-Otroligt. -Nåt gör jag.
Vad då?
Jag sjunker.
När vattnet flyter ut, flyter sanden med och man sjunker.
Jag gjorde det med mamma när jag var liten.
Du har en ny plan. Du tänker sjunka iväg från ön.
Sayid skulle varit stolt.
Han har varit borta nästan en vecka.
Något säger mig att han är okej.
Vad gör du så långt ifrån grottorna?
Bär hit vatten, hämtar tillbaka fisk.
Claire ska snart föda.
Kära dagbok.
Jag är fortfarande på ön.
Idag svalde jag en insekt.
Kram, Claire.
Här.
Det som skiljer oss från de vilda jänkarna är att vi dricker te.
-Mår du bättre? -Det var bara en dröm.
Jag har en dröm.
Jag kör buss
och mina tänder faller ut.
Mamma sitter bak i bussen och äter kex.
Det luktar bacon.
Det är helsjukt.
Men jag vaknar inte upp och skriker.
Jag är okej, Charlie.
Självklart.
Jag bara...
Jag tänker på dig...
...att du är här.
Hur svårt det måste vara för dig
utan din familj och dina vänner.
Vi kan bli vänner.
Jag kan vara din vän.
Vi behöver inte fixa varandras hår eller nåt.
Jag menar bara att...
...om du behöver prata med nån...
...så finns jag här.
Charlie...
-Jag menade inte... -Det är lugnt.
Thomas rensade ut hela loftet.
-Jag flyttar in på tisdag. -Underbart!
Jag vet. Han är kanon.
-Vi kanske inte skulle... -Nej.
-Du backar inte ur nu. -Det verkar löjligt.
Han är ju synsk.
Du gillar ju astrologi.
Jo, men jag vill inte att nån talar om för mig
vad som ska hända eller hur jag ska leva.
Det handlar inte om vad du behöver, det är bara kul.
Inga mer ursäkter.
Sträck ut händerna.
När fick du reda på det?
-Vad? -Att du är med barn.
För två dagar sen.
Hon har inte berättat det för sin mamma än...
Ska jag inte berätta det för henne?
Vad är det?
Ursäkta mig.
Jag kan inte...
Vad såg du?
-Jag gör inte den här läsningen. -Nej, du tänkte säga nåt.
Du måste gå nu.
Tack så mycket.
Vilket freak.
Hjälp mig!
Nån försöker skada mig! Snälla, hjälp mig!
-Nån attackerade henne! -Vad?
-Han höll i mig! -Vart gick han?
-Jag såg inte vart... -Vad händer?
Han sprang iväg!
Sprid ut er. Kolla de andra grottorna.
-Vänta lite. -Kom igen, Hurley.
Sätt dig ner.
-Kan du hämta lite vatten? -Visst.
Se på mig. Du är i säkerhet nu.
-Såg du hur han såg ut? -Det var för mörkt.
-Vart hände det? -Han var här!
Jag sov och när jag vaknade
försökte han skada mitt barn!
Han hade en nål
och han stack mig med den!
Han försökte skada mitt barn.
Det är ingen fara.
Vi letade igenom hela området.
-Såg eller hörde ni nåt? -Inget. Alla sov.
Jag har en idé.
Jag letar efter ett psykfall tillsammans med Scott and Steve.
Sen inser jag att jag inte vet vilka Scott och Steve är.
-Vad menar du? -Om jag var snut...
och en kvinna antastades, skulle vi förhöra folk.
Knacka dörr, hitta vittnen. Men vi har inte dörrar.
Jag fattar fortfarande inte...
Vi vet inte vilka som bor här.
Vilka bor på stranden?
Vi känner ju inte ens varann.
Jag heter inte Hurley. Jag heter Hugo Reyes.
Hurley är bara mitt smeknamn.
Varför? Det säger jag inte.
Saken är den, vi måste veta vilka alla är.
-Folkbokföring? -Ett register.
Namn, hur folk ser ut, vem är släkt med vem.
Då kanske folk slutar attackera varann.
Det verkar som nån blir slagen eller knivskuren varje dag.
Vi måste ta reda på vem som gjorde så mot henne.
Mår du bra?
Ingen fara.
Om du vill sova, sitter jag här hela natten.
Jag låter ingen komma nära.
Jag lämnar dig inte.
Jag lovar.
-Nu har vi gardiner. -Jag vet.
Jag känner mig vuxen.
-Gillar du dem? -Ja, de ser bra ut.
Jag vet inte varför gardiner representerar ålderdom för mig.
Det känns som nåt min mamma skulle göra.
Sasha ringde.
De ska gå ut ikväll och undrar om vi följer med.
Vad är det?
Jag åt inte upp alla chips. Det finns en påse till.
Claire? Jag klarar inte det här.
Vad? Har du haft en dålig dag?
Det här fungerar inte.
-Det visste du. -Visste vad?
Jag hoppas att jag inte överreagerar,
men vill du göra slut med mig?
De senaste tre månaderna har det bara varit planer och ansvar,
vi måste vara nånstans, prata med nån.
När barnet föds vill jag vara säker på...
"När barnet..." Det är inte bara...
Om det är så här nu,
hur blir det då när barnet är fött?
-Men du sa att vi skulle göra det här. -Ja.
Och nu är det hela verklighet.
Du kan inte bara ändra dig.
Hur i helvete ska jag kunna bli pappa, Claire?
Mitt måleri och liv då?
Jag visste att det här skulle hända.
Visst. Nu blir det pappa-lämnar-barnet-snacket.
Din jävel. Försök inte försvara det du gör!
Jag har inte gjort nåt!
-Men jag har det? -Jag vet nog vad du gjorde.
-Ursäkta mig? -Du skulle ta dina p-piller.
-Tror du jag blev med barn med flit? -Jag bryr mig inte.
Tror du jag planerade det? Du är från vettet!
-Det är slut. -Nej, det är inte slut!
-Jag sticker. -Thomas!
John Locke?
Folkbokföring?
Ja, vi tyckte det var en bra idé
att ha allas namn och adress.
Och vem kollar dig?
Jag.
Det var ett skämt.
-Kul. -Ja.
Du vet redan vad jag heter.
Under nästan hela mitt liv levde jag i Tustin, i Kalifornien.
Cool. Och varför reste du?
Varför var du i Australien?
-Jag letade efter nåt. -Letade.
Nåt.
Hittade du det?
Nej, det hittade mig.
-Nåt annat? -Nej, det var allt.
Tack.
Jag vet att jag redan pratat med dig,
men jag ville komma bort från honom.
Såg du nån lämna stranden i natt?
Folk kommer och går, men...
Nej, inte vad jag vet.
Vad är det?
-Jag är inte säker på att nåt hände. -Vad?
Claire berättade att den som anföll
försökte injicera henne med nåt. Men det fanns inget märke på magen.
Hon vaknar och skriker. Första gången gick hon i sömnen.
Tror du hon hittar på? Hon var livrädd.
Han försökte skada barnet. Varför skulle nån göra det?
-Vi var på 6 meters avstånd. -Ljuger hon?
Nej. Gravida kvinnor har extremt starka...
...mardrömmar.
Vet du hur alla mår?
Vad ska vi göra?
Claire ska föda om en eller två veckor.
Men om hon stressar så här,
eller får en till panikattack, kan hon föda för tidigt.
Här ute utan instrument, inga monitorer eller narkos...
...skulle det inte vara bra.
Hon fantiserar inte.
-Lance. -Ursäkta?
Heter du Lance?
-Ethan. -Just det.
Lance är den magra med glasögon och rött hår.
Jag kan förstå att du blandar ihop oss.
Ledsen, grabben. Många namn och ansikten.
Patetiskt. Efter flera veckor på en ö
borde man väl känna alla.
-Jo, du har rätt. -Vi skriver en lista.
Alla överlevande, adresser och sånt.
Du vet redan vad jag heter.
-Inte Lance. -Absolut inte.
-Efternamn? -Rom.
-Rom, R-O-M? -Just det.
-Vart kommer du ifrån? -Ontario.
Älskar Kanada. Bra...
Det var allt. Tack för din tid, grabben.
-Vad är det till för? -Inget speciellt.
Tyckte det var en bra idé.
Hittade du honom?
-Nej. -Tänk om han kommer tillbaka.
Claire...
Situationen vi hamnat i...
...kraschen, att ingen kommer, det här stället...
Sådant kan göra en lite snurrig,
man kan börja se saker som inte finns.
Jag vet att det känns verkligt...
-Jag förstår inte... -Du ska föda.
Snart.
Jag kan inte föreställa mig hur rädd du måste vara.
Men ju mera orolig du blir, desto farligare är det för dig och barnet.
Jag vill att du tar de här.
-Vad är det? -Det är lugnande.
De är svaga, används ofta i en situation som din.
De skadar inte barnet. Jag lovar.
Du tror mig inte.
-Claire... -Tror du att jag hittar på?
Jag blir attackerad och du ger mig sömntabletter?
Det är inte sömn... Det är ett svagt lugnande medel.
-Jag sticker. -Vad? Nej, Claire...
Det är säkrare på stranden.
-Gör det inte. Tänk på barnet. -Prata inte med mig om barnet.
Jag är trött på att folk bestämmer över mig. Släpp!
Är du okej?
Vad sa du till henne?
-Ja? -Mr Malkin, vi har träffats förr.
-Ja, jag minns det. -Du ville inte spå mig.
Jag hoppas du kan det nu.
Om du är synsk, varför räknar du dem?
-Det fungerar inte så. -Jag skämtade bara.
Hur fungerar det?
Jag vet inte.
När lämnade han dig?
Förra veckan.
Var det därför du inte ville spå mig?
Nej, jag såg nåt suddigt.
Är suddigt nåt dåligt?
Suddigt är dåligt.
Därför slutade jag spå dig.
Är du säker på att du vill fortsätta?
Ja, snälla.
Jag måste berätta
att detta är viktigt.
-Okej. -Det är viktigt att du själv
uppfostrar barnet.
Menar du med Thomas?
Barnets pappa kommer inte att ta del av era liv.
-Vad menar du? -Om barnet uppfostras av nån annan...
Av en person som inte är du...
-Fara omgärdar detta barn. -Fara?
Din natur, din själ
och godhet måste influera barnets utveckling.
Om Thomas och jag inte blir ihop igen,
kommer jag att adoptera bort barnet.
Jag ville bara veta vad som var bäst för barnet.
Utan dig finns det inget lyckligt liv för det här barnet.
-Jag kan inte... -Det finns ingen annan.
Tillåt inte att nån annan uppfostrar barnet.
Bra. Tack för att du tog mina 200.
Ta dem. Miss Littleton, jag ber er att överväga...
-Jag kan inte uppfostra det själv. -Lyssna på mig!
Tack för din tid och för pengarna!
Barnet behöver ert skydd!
Miss Littleton! Snälla!
-Hallå? -Miss Littleton, det är Richard Malkin.
-Åh, herregud. -Lyssna. Jag har en plan.
Något som gör allt bättre.
Du måste sluta ringa mig. Det är för sent.
Imorgon ska jag till adoptionsbyrån.
I flera månader har jag sagt att det inte går.
Du har inget med mitt barn att göra.
Om du inte gör som jag säger,
kommer en stor fara drabba...
Stor fara drabbar dig om du inte slutar ringa mig...
-...mitt i natten. -Jag vet vad du känner.
Du undrar om du ska ge upp ditt barn.
Jag ber dig, gör det inte. Lyssna åtminstone på min plan.
God natt.
Hej.
-Vart ska du? -Tillbaka till stranden.
-Vad hände? Försökte Jack...? -Jack försökte droga mig.
Han tror jag hittar på, att inget hände.
För att bevisa att du inte är galen,
promenerar du ensam genom djungeln. Bra gjort.
Jag är inte tokig, Charlie.
Vill du ha min information?
Namn: Shannon Rutherford.
Ålder: 20. Adress: Skitön.
Var var du igår kväll?
På stranden.
Varför korsförhör?
Du är den tjugonde personen som frågat det.
Varför är alla ovilliga att svara på frågor?
Vi kanske inte gillar att du
lägger upp ditt egna lilla patriotiska spel.
Han är liberal.
-Varför en lista? -Inget särskilt.
Vi hade en liten incident i natt.
-En incident? -Claire, den gravida tjejen.
Känner ni henne? Hon blev, typ, attackerad.
-Vad? -Är hon okej?
-Hon är lite skakad... -Jag bor inte i våldtäktsgrottorna.
Det skulle vara enklare om du hade passagerarlistan.
Stryk namnen på de döda som fanns i flygplanskroppen
så blir det en lista kvar av resten.
Verkligen? Vem har den?
Vem tror du?
Jag ska gå rakt på sak.
Gör det.
Jag hörde att du hade passagerarlistan,
jag behöver den, jag vill att du ger den till mig.
-Verkligen? -Du kan göra som du brukar
när nån frågar dig om nåt, be mig dra åt helvete.
-Dra åt helvete? -Eller... ge den till mig.
Du behöver lite extrapoäng, grabben.
Du vet verkligen hur man smörar.
Det är en gåva.
Passagerarlistan ligger i den bruna resväskan. Ta den.
-Låt mig bära väskan. -Behövs inte.
Jag vet det.
Varför följde du efter mig?
Kanske för att jag gillar dig.
-Vad? -Du gillar inte mig, Charlie.
Du vill bära rädda mig för jag är...
På grund av det här.
Jag klarar mig. Jag behöver inte bli räddad...
Vad är det?
-Kom det en till? -Ja.
Vi måste ta tid på sammandragningarna. Ettusen...
Lugna ner dig. Djupa andetag.
-Helvete. -Hämta Jack.
-Jag klarar mig. -Jag lämnar dig inte.
-Jag kan förlösa ett barn. -Gå!
-Du vet inte hur man... -Lyssna.
Jag vet inte hur man gör, men jag kommer på det.
Om jag kan sluta med droger kan jag förlösa ett barn.
Låt mig förklara. Jag är drogmissbrukare, jag var det.
-Hämta Jack! -Okej.
Arlene och Joseph tar dig till Melbourne.
De står för dina levnads- och sjukhuskostnader.
Vi hittade en lägenhet till dig. En jättefin tvårummare
som vi tror du kommer trivas i.
När barnet fötts och överlämnats till familjen Stewart
har du ingen rätt att se det igen.
Ingen rätt att korrespondera med barnet.
Det är upp till Arlene och Joseph
om de berättar för barnet om dig. Förstått?
-Ja. -När du lämnat sjukhuset...
...får du ytterligare en betalning på 20 000 dollar.
Jag vill vara säker på att ni tar väl hand om barnet.
Självklart.
Skriv under och datera.
Känner ni till "Catch a Falling Star"?
Det är en låt, en vaggvisa.
"Fånga en fallande stjärna och lägg den i fickan."
Min pappa sjöng den för mig när jag var liten.
Kan du sjunga den för barnet ibland?
Självklart.
Den fungerar inte.
Här.
Jag är...
Jag är... ledsen.
-Jag kan inte. -Vad? Nej!
Vad hade du för plan?
-Tack gode Gud! Vad heter du? -Ethan. Är allt okej?
Spring till grottorna, hämta Jack.
-Säg att Claire... -Är hon okej?
Hon ska föda. Skynda på. Jag stannar här.
-Claire! -Här är jag!
Jack kommer.
-Hur mår du? -Det gör ont.
Ta min hand. Andas.
Andas in. Andas ut.
Andas in. Bra.
-Jag borde inte vara här. -Vi känner alla så.
Jag vet. Det är bara...
Nån lovade mig att det skulle vara annorlunda.
Han hade fel.
Ja.
Du tillbringar fyra månader med att tala om för mig
att jag måste uppfostra barnet själv.
Nu ger du mig pengar och säger att jag inte behöver?
Jag hittade ett par i Los Angeles som vill adoptera.
Barnet skulle vara tryggt i deras vård.
-Jag har förutspått... -Du har förutspått.
Jag vet inte varför jag är här. Ursäkta.
Jag vet att det låter löjligt, allt det här synska,
och jag förstår att du tror jag är galen.
Men detta måste ske.
Du ger mig 6 000 dollar
för att ge mitt barn till några främlingar i Los Angeles?
12 000 dollar. Du får den andra hälften när du kommer till Los Angeles.
De är inga främlingar. De är bra människor.
-Han var synsk? -Jag vet, det är pinsamt.
Och i slutändan var det bara skitsnack.
Eller inte.
Allt han ville,
var att ingen annan uppfostrade barnet.
Han kanske visste.
Om han verkligen ville det...
Om han hade gåvan,
och jag tror vissa har den...
Han kanske visste, Claire.
Jag kan inte åka imorgon. Jag måste...
Det måste bli det här flyget.
De har redan bokat att träffa dig när du anländer. Flyg 815.
Flyg 815.
Det fanns inget par i Los Angeles.
Han visste.
Han visste att planet...
Vad som skulle hända...
Åh, herregud, han visste.
-Kommer det en till? -Jag tror inte det.
Var i helvete är Jack?
Jag tror...
-Jag tror jag är okej. -Sammandragningarna?
Det kanske var den sista.
Hoppas det.
Jack sa att stress kan orsaka för tidigt värkarbete.
Är det säkert du mår bra?
Ingen smärta.
Falskt födsel-alarm.
Jag sa ju att jag skulle ta hand om dig.
-Tack, Charlie. -Det var så lite.
Kan du gå tillbaka till grottorna?
Jag låter inget hända dig.
Kom då.
Hör på mig.
Jag hittade den franska kvinnan.
Jag behöver vatten.
-Vad hände? -Kvinnan på ön...
Jag var tvungen att komma tillbaka.
Vi är inte de enda här.
-Är du okej? -Ja, han sparkade.
Här.
Vi har ett problem.
Passagerarlistan.
Folkbokföringen. De som överlevde. Alla 46.
Jag intervjuade alla här och på stranden.
Jag har alla deras namn. En av dem...
En var inte med på passagerarlistan.
Han var inte med på planet.
Hallå där.
Ethan, var är Jack?